Dr. Schwiman je imel prav.
Ni to romantično?
To kolo je težje od crknjene krave.
Kdo jih je oblikoval? Hitler?
Ljubi bog!
Jih vozijo na Tour de France?
Tu je vse staro. Privlačno je.
Mislim, da je moj pokvarjen.
Po mojem bo deževalo. –Zakaj si tak pesimist?
Nisem pesimističen!
Sem le realističen. –Pri tebi je to eno in isto.
Kje sva? Kateri del je to?
Vozi ob meni, ne za mano. Kot da sem sama!
Kakor želiš. Utrujen sem.
Kakor ti želiš.
Po zgodbi Amande Stehrs
DrSi predstavlja
Je moj soprog prispel? –Ne, gospa. Skrbelo nas je za vas.
Vse je v redu. Pa Jacques?
Pripravljen in čaka!
Pripravi se, kolega. –Poglej, no!
Gospa, podvojil bom tarifo.
Varnostniki mi niso spustili noter.
Seveda ne. Londonski župan pride.
Res? Seksi!
Ga smem pozdraviti? –S soprogom bo. –Škoda.
Današnja pošta, gospa.
To pa je prinesel dostavljalec.
Imej jo nocoj, če ti je všeč.
Čokoladno mleko bi.
Jaz pa dvojno vodko z ledom!
Steven! –Kako sta, opici?
Sean.
Kako si, Maria? –Kdaj ste prišli? –Popoldne.
Kaj se dogaja? Ima kdo rojstni dan?
Nič takega. Manjša večerja za 12 gostov.
Hvala.
Daj, Rose, moraš nekaj pojesti. –Ne!
G. Steven, prosim, recite ji.
Rose, kaj počneš? Stradaš kot mamica?
Koščena mama, ja! –Nehaj. Nihče ne mara človeških prekel.
Našega očka grem poiskat.
Ubogaj starejšega brata in pojej krompir, prosim.
Dobro. Zdaj poskusi.
Je ne boš pogrešal?
Seveda jo bom.
To je najdragocenejša umetnina, ki jo je kupil tvoj ded.
Jajca bi mi odrezal.
Zakaj ne prodaš česa drugega? –Ne razumeš.
Do grla sem v godlji. Denar rabim.
Anne toliko stane? Pa prodaj njen nakit.
Nisi duhovit.
Naj ti kaj posodim? –Lahko bi mi.
50000 za nekaj dni, dokler je ne prodam.
Poklical bom mamo. –To pa ne!
Ne naredi ji tega veselja.
Mimogrede, kako je?
Z vsakim dnem je starejša in težja.
Ampak tudi bogatejša.
Nikoli ne gre iz meglenega Londona.
Glasovala je za Brexit.
Logično.
Ko si se rodil, je bila nora na Margaret Thatcher.
Rekla je, da moram glasovati za Reagana.
In si? –Nisem.
V Atenah sva bila.
Najino zadnje grozljivo leto.
Kako ti gre pisanje?
Moj založnik pride v Pariz.
Ampak mu nimam nič pokazati. In to ve.
Zakaj pa potem pride?
Ker lahko potovanje z Eurostarjem odbije od davka,
sem njegova najboljša naložba.
Čas je.
Kar izvolite, gospod. Postrezite si.
V moji deželi rečemo temumektoub. Vaša prihodnost.
Nocoj boste spoznali posebno osebo.
Nič kaj izvirno.
Ne? In če bi bila ta posebna oseba
skrivnostna in čudovita dama?
Zapni me.
Raje bi te slekel.
No, ja.
Imel si priložnost.
10, 11, 12.
13! –Sveta Marija!
Točno tako! Kdo je to postavil?
Jaz.
Živjo, Anne.
"Dobrodošel v Parizu, Steven. Kar po domače."
Ja, povabi se na večerjo.
Bob me je povabil. –Ne da bi mi povedal. Tipično.
Nočem imeti 13 oseb za mizo. Nesrečo prinaša.
Ja, jaz jo prinašam. Žal mi je.
Ampak oče komaj čaka, da me vidi. Posebej zdaj.
Ljubi bog! Umakni jih.
Anne, bodi ponosna name! –In če te raje ubijem?
Skloni glavo, obrni se okoli.
Vidiš? Vsako besedo sem si zapomnil.
Priznaj, da se hitro učim. Tako kot moj oče.
Dodaj še en pribor in stol v kotu. Pa pohiti!
Anne, čudovita si!
Ta je v redu.
In tole …
Nehajte, vse tri. Obrnite se in me poglejte.
Še eno žensko potrebujem.
Gospa? Ne! –Ni druge rešitve.
Gospa, služkinja sem.
Služkinje ne večerjajo s šefi.
Traparija! Družinski član si.
Grozen naglas imam. –Očarljiv je.
Kaj pa naj govorim? –Ne boš govorila, ampak sedela.
To pa že znaš, ne?
Pridi. Nimava časa za pričkanje.
Prav.
Dajmo, katera … Ne, ne!
Tole! Poglej, če ti je prav.
Nisva enako veliki. Pa Mandy? Mandy bi lahko.
Maria, zresni se!
Mandy je Filipinka. Kdo pa vabi Filipince na večerjo?
Le Aung San Suu Kyi, ker je dobila Nobelovo za mir. In še iz Burme je.
Mandy grozno govori angleško in francosko.
Ne vem, če sploh govori filipinsko.
Ne, ne. Takoj bi nas spregledali.
Spregledali? –Ne bomo povedali, da si služkinja.
Kaj pa bomo rekli?
Nič! Vedi se kot prijateljica.
Omedlela bom. Ne znam lagati! –Je že v redu.
Vse ženske znamo lagati. Samo smehljati se moraš. –Takole?
Pa Josiane? –Šele začela je delati.
Ne poznam je. –Josiane je izjemno duhovita.
Šale zna pripovedovati. Celo Sarkozyja zna posnemati.
Odlična gostja bi bila. –Najmanj številko 40 nosi.
Ti imaš hruškasto postavo, ampak nisi debela.
Lahko imaš svoje hlače.
Tole ni pametno. –Ja, pametno je.
Maria, daj! Nekoč se bomo smejali temu.
Kot ko si igrala Božička, ko je imela Rose dve leti.
Se spomniš? Z brado. Jacques!
Tu si! Ne prebujno in preveč vpadljivo.
In naj bo hitro. –Pa čevlji?
Katero številko nosiš?
Štirideset. –Mojbog!
Samo skrivaj jih. Nobena bogatašinja ne nosi št. 40.
Louboutin ne izdeluje niti št. 38. Počakaj!
Toby, dobrodošel v Parizu.
Vesel sem, da te niso ustavili na meji.
Kot župan izdajam vizume za London. Bob, samo reci, pa ga dobiš.
London? Kje je že to?
V mali Angliji, v nekdanjem imperiju.
Zdaj se spomnim!
Vladaj, Britanija! –Tako je.
Vi pa ste najbrž Michael. Bob Fredericks.
Me veseli. Čudovit dom imate.
Družinska počitniška hiša. Majhna, ampak udobna.
Živjo, Toby.
Izjemna si.
Živjo, Michael.
Draga moja!
Opravičujem se zaradi varovanja.
Tobyjeva najljubša izjava. –Imaš pokušalca hrane, če je kje strup?
Bob, nobene novice ni. Pomiri se.
Vse je v redu. Še en teden jim daj.
Antoine! Helene!
Dober večer.
Lepo, da vaju znova vidim.
Ta hiša je izjemna!
Steven! Prebral sem tvojo knjigo!
Resno? –Duhovita je.
Tvoj oče je zakon, Anne prevzame vse zasluge
in odpušča seksi dekleta. –Nič se ni spremenilo.
Čestitam za ponovno izvolitev. –Hvala.
Kar tako naprej, pa boste prva angleška družina.
Ne piši o nas. Nočemo, da svet izve za naše umazane skrivnosti.
Ne skrbi. Če bi se najedel betona, ne bi imel hujše ustvarjalne blokade.
Posedi me na prijeten konec. –Saj sem te. Na konec mize.
Poglej tole. Ročno izdelano.
Lepo!
Predstavljaj si, da nosiš na glavi kitajsko vazo.
Zravnaš se in počasi hodiš.
In žariš, Maria.
Žariš.
Tole ne bo vžgalo. –Seveda bo!
Zunaj je mrzlo. Še en sloj potrebuješ.
G. Steven, poletje je. –Točno tako.
Čas za zabavo.
Antoine, nisi mi povedal, kaj nameravaš z mediji.
Caravaggio se ne prodaja vsak dan.
Nikamor se ne mudi, ne?
Seveda ne.
Oba morava biti zadovoljna z rezultati.
Strokovnjaki za rentgen hočejo še 10000 evrov.
Najboljše ljudi pošiljajo iz New Yorka.
Dovoli, da si razdeliva strošek. –Nikakor!
Pošlji mi vabilo, ko bo visela pri tebi.
Ne bom je imel doma.
Na pomembnem mestu v mojem muzeju bo.
Ko potrdimo, da je prava.
Maria?
Kakšna traparija je to? –Gospa, tole ne bo uspelo.
Vajina prijatelja Bernardijeva sta jo že videla.
Nista je. Nihče ne gleda služkinj!
Maria, takoj pridi ven.
Gospa, prepoznali me bodo.
Če se jim boš zdela znana, bodo mislili, da z modne revije.
Veste, da je greh lagati?
Saj ne lažeš. In nikomur ne škodiš.
To je kot vloga v naši predstavi. Zabavno je!
Kot da si v filmu, le da greš z ABC-ja na HBO.
Razumeš? –Niti ne.
Enostavno bom povedala. Izogibaj se ju. Tako ali tako si na koncu mize.
Pa Jacques? Popoln gost bi bil.
Ja! Steven, mi lahko posodiš kakšno obleko?
Pozabi! Bob je kriv za to in hočem, da trpi.
Maria, naj te pogledam.
Ojoj, niti oblekla se še ni.
Uredi jo. In poslušaj.
Ne govori preveč, ne smehljaj se preveč
in ne jej preveč. –Prav.
In ne pij preveč. Tega nihče ne mara.
Verjemi.
Kakšen sem v primerjavi z drugimi učenci?
Niste ravno najbolj disciplinirani.
Ste pa najbolj študiozni.
Študiozen? –Ja.
Ko bi se vsaj lahko spomnil kakšne francoske besede,
a sem zbegan. –Vedno si zbegan.
Anne! Ne vedno. Se spomniš moje učiteljice francoščine?
Ja! Melanie. –Fanny. Fanny sem.
Seveda, kako sem trapasta. –Nič hudega. Na vse se odzivam.
Ne govori preveč.
Ne jej preveč.
Ne smehljaj se preveč.
Ja.
Se ti je zmešalo?
Kdo je to?
Kako ji je ime? Kdo je v resnici?
O čem govoriš?
Trdila bo, da je Maria Escalante,
dejansko pa je Maria Immaculata iz Kraljevine dveh Sicilij.
Se hecaš? –Grofica Asturijanska iz roda Burboncev.
Sestrična Juana Carlosa v drugem kolenu. A bo zanikala.
In nisem ti povedal tega.
Vam je všeč Caravaggio?
Rada imam Sveto družino.
Res lepo.
Ob postelji imam portret majhnega Jezusa.
Čigavega? Obožujem velike slikarje.
Naj uganem. El Greco?
Ne. –Goya? Že vem!
Dali, ne?
Ni pomembno, kdo jo je naslikal. Pomemben je izraz na otrokovem obrazu.
Tega ne smemo imeti za samoumevno.
In Sveta Mati. Kako ga ljubi!
Gospa, večerja je postrežena.
Hvala.
Torej je nocoj
svojevrstna zadnja večerja.
Morda boste zadnjič videli to sliko.
Dogovarjam se za prodajo Antoinu Bernardu.
Gospod Antoine je družinski prijatelj.
Odlično! Dovolite, da se predstavim.
David Morgan, živim v Londonu.
Maria.
Nimate priimka? –Nocoj ne.
Gostiteljičina prijateljica sem. Prijateljičina prijateljica.
HBO, ne ABC.
Hvala.
Dober tek. –Dober tek, ljubica.
Kaj ste, če ste poročeni z londonskim županom?
Vsi me to sprašujejo.
Najbrž še ena kraljica. –Krasno. Torbico bi morali nositi.
S čim pa se ukvarjate? –Frizer sem.
Krasno!
Ne, šalim se.
Nekoč sem bil, a sem se spomnil, da ne morem biti gej in frizer.
Prevelik kliše, pa sem vse spremenil.
In ste postali? –Mesar. Šalim se.
Psihiater je. –In ti dovoli, da kandidiraš?
Vem! Kakšna nemarnost! –Strinjam se.
Torej, Francija, Pariz.
Zakaj ste prišli sem? –Najprej zaradi te hiše.
In ded je bil Francoz.
Da obdržiš žensko, moraš zadovoljiti njeno nevrozo.
Ali psihiatra v New Yorku. –Ga omenja? –Ne vsem.
Michael bi se lahko veliko naučil od dr. Schwimana.
Vsekakor zaračunati.
Sta vadila ali vedno tako hitro govorita?
Ja, na izjemen in zajedljiv način.
Leta izkušenj, draga moja. –Ko hitro govoriš, težje lažeš.
Očitno zato moj soprog tako počasi govori.
Bi Eifflov stolp kot seksualni simbol moral rešiti zakon?
Vprašala ga bom.
Res mislite, da je ljubezen večna?
Pametni ste. Je možno, da ste ena tistih?
Slej ko prej morate odnehati.
Cvetje zmrzne in znova zacveti.
Ne bodite tako zajedljivi.
In kaj predlagate vi? –Prešuštvo, draga moja.
Težavo odneseš s seboj, kamor koli greš.
Naj bo soprog vaš najboljši prijatelj in jutri kosite z mano.
Zlobni ste.
Ne, samo Francoz.
Vino je odlično.
Pojdi. Dovolite, da vam pomagam. –Samo voda je.
Rad se polijem z vodo, da mi ženske potem pomagajo.
Zabavno se zdi. –Dedno je.
Ko vidi ženska madež, ga mora zdrgniti.
Duhovit si za Američana.
Vsak tip s Cambridgea misli, da se spozna na humor.
Vsi Angleži, ki jih poznam, se imajo za duhovite, a se nikoli ne smejijo.
Ne maram jih. –Tudi jaz ne.
Kaj mislite vi, Maria?
Ne maram Angležev.
Mi je pa všeč Hugh Grant.
Poznate Hugha Granta? Iz Bridget Jones.
In pleše v filmu Pravzaprav ljubezen.
Takole …
Skok! Skače!
Poznate Hugha Granta? Tistega lepotca.
Imel je razmerje z …
Kako je že ime tisti vlačugi?
S prostitutko!
Seveda vsi vemo, kdo je Hugh Grant.
Podobni ste mu. Hughu Grantu.
Vsi iz istega konca sveta smo si podobni.
Enak obraz, enake modre oči, čudni zobje.
To je lepo. Lepo.
Niso mi pa všeč njegovi neumni filmi.
Vsi imajo srečen konec in poljube v dežju.
Ne prezirajte ljudi.
Ljudje imajo radi srečen konec.
Ne morejo se jim upreti.
Glavni lik teče, jo poljubi v dežju …
Ljudje to obožujejo.
Bi kandidiral za premierja?
Vrhovnega vodjo. Bi ti kandidiral za predsednika?
Če bi bil ti moja prva dama.
Te zanima politika?
Ne, glasbenik sem.
Klasični pianist, če sem natančnejši.
Super! Koliko si pa star?
Devet in pol. In ti?
32 in pol.
Sediš ob očetu?
Ne, to je Fedore. Učitelj.
Upam, da uživate v večerji.
Vesela sem, da ste prišli.
Govori angleško? –Ne.
Nikoli ne govori. –Naša Franck in Robin.
Čudovita sta.
Kot njuna mama.
Hvala!
Veste, kot samohranilka si težko seksi.
Večen boj.
Obiskovala sem seminar, kako se postaviti zase.
Justin Tender. Ga poznate? V Londonu.
Kako je poduhovljen! Neverjetno.
Pravi, da se vse začne pri hrani.
In priporoča, naj manj pijemo. –Vode?
Anne mi je rekla, da ste duhoviti.
Že dolgo želi, da se spoznava.
Ja, Anne je neustavljiva.
Pogovarjajte se z mano. Ta ženska je grozna.
Kako veste, da ni moja prijateljica?
Če je, bom zaigral infarkt, da me odpeljejo.
Recite kaj, povejte mi šalo. Prilepila se je name.
Nobene šale ne poznam.
Izmislite si kaj.
Pritiskate name.
Od kod je ta očarljivi naglas?
Španka sem, rojena na Majorki.
Ne v Asturiji? Mislil sem, da ste iz Asturije.
Moji predniki so od tam.
Vidite, keltsko kri imam kot vi.
Od kod pa je vaša družina?
Iz čudovitega okrožja Downe.
Oče ima v lasti skoraj vse v okrožju.
Upa, da se bom naveličal svojega konjička, umetnosti,
in se bom vrnil ter vodil družinsko posest.
Prišli ste, da bi pobegnili pred očetom!
V London sem prišel, da bi postal umetnik,
a sem postal svetovalec in vse življenje letam med hoteli
v New Yorku, Parizu in Londonu.
Če sem iskren, ne vem, kje je moj pravi dom.
Verjetno še vedno v Daunu.
Daunu? Downu. –Davnu?
Downu. –Dindaunu.
Oprosti, za hip ti jo bom ukradel.
Ne pij preveč.
Ne bom.
Gospa mi je povedala, kaj smem in česa ne.
Kakšna neumna zamisel je to? Najbrž umiraš od dolgega časa.
Kot bi poslušala sestanek vodovodarjev.
Morala bi sedeti blizu gospe,
a je očitno nekdo zamenjal kartici.
Ta srhljiva modna strokovnjakinja bi morala biti tu.
Ne govori kot služabnica.
Samo odgovarjaj z ja ali ne.
Bodi zelo …
Nemogoča, neprijetna. –Prav.
Bob, si vedel, da pozna Maria odlične šale?
Ne, nisem. –Ravno mi je mislila povedati eno.
Gospa Bernard, bi radi slišali Marijino šalo?
Seveda!
Ne sili je. Neprijetno ji je.
In sramežljiva je.
Zelo sem zoprna. –Dajte, no!
Duhoviti ste in tu smo vsi prijatelji.
Bi radi slišali šalo? –Ne, no.
S španskim naglasom so vsi zabavni.
Edina šala, ki jo poznam, je grozno vulgarna.
Stric Pedro jo je pravil, kadar je bil pijan.
Mislim, da ni primerno. –Ne trudi se.
Ne sili se. –Razvedrite se in nam povejte šalo.
Prav, če že vztrajate!
Družina večerja za mizo.
Sin vpraša očeta:
Oče, koliko vrst jošk je?
Oče presenečen odgovori.
No, sin, ženska ima tri faze.
V dvajsetih so ženske prsi kot melona.
Okrogle in čvrste.
V tridesetih in štiridesetih so kot hruške.
Še vedno lepe, le malce povešene.
V petdesetih so kot čebula.
Kot čebula, oče? –Ja.
Ko jih vidiš, se razjokaš.
Res smešno. –Nisem še končala,
ker v glavi prevajam iz španščine.
Izjemna je. Živi Googlov prevajalnik.
Hči vpraša mamo.
Mama, koliko tipov lulčkov je?
Mama ji odgovori.
Ljubica, tudi moški gre skozi tri faze.
Všeč mi je soprogin glas. Nadaljujte.
V dvajsetih je njegov lulček kot hrast.
Močan in trd.
V tridesetih in štiridesetih je kot breza.
Upogljiv, ampak zanesljiv.
Mogoče malo … –Po petdesetem je kot božična jelka.
Kot božična jelka, mama? –Ja.
Mrtev od korena navzgor, kroglice pa so samo za okras.
Izjemno!
Užival sem. –Nesramna šala!
In sploh ni duhovita. –Boljšo znam o klobasah.
Bi jo radi slišali? –Ni treba, hvala.
Ta je bil dovolj. Hvala. Res si …
Duhovita je.
Zdaj razumem, zakaj je moj oče toliko napredoval v francoščini.
Ko vas je zagledal, se je želel učiti francoščine.
Ne. –Ne?
Njegova soproga ga je prisilila k učenju Molierjevega jezika.
Hvala ti za to. Takoj sem ga vzljubila.
Vi ste torej maščevanje. –Ne razumem.
Nekoč ga je učila igrati golf.
Lahko bi šli v Louvre. –Seveda.
Torej, kaj bi morala obleči, da bi bila kot Parižanka?
Ženske me vedno to sprašujejo.
Nihče ne more kupiti francoskega šika.
Zato prosim za nasvet.
Nova različica mi je bila všeč. –Trudim se.
Kot pravi moja babica:
"Govori resnico, lažje si jo zapomniš."
Na terapijah se naposlušam laži in nasprotij.
Toda celo laži povedo nekaj o človeku.
Ja, poročil se bom s teboj.
Zakaj misliš, da bi pristala?
So ženske nore nate?
Večer se je šele začel.
Oprosti, ker se ne zmenim zate, toda dekle ob meni je hudo seksi.
Nič hudega. Navajen sem na molk.
S Fedorjem.
Daj, ulovi jo. –Udari, kolega.
Nisem zavarovan za to. –Ne?
Se lahko dotikaš jošk?
Najbrž, ampak še nisem imel priložnosti.
Upam, da nisem preveč neposreden, a moram reči,
da ste nocoj čudoviti.
Hvala. –Koliko dolgo si v Parizu?
Kako dolgo že spiš z mojim očkom?
Si zmešan? Samo poučujem ga.
Se slišiš? Tvoj očka.
Otročje govoriš. –Ti pa izgledaš kot otrok.
Rad bi te našeškal.
Tvoj oče me je opozoril, da si nevljuden,
alkoholik in nezaposlen.
Ja, imam pa tudi nekaj hudih hib. Ti je povedal?
Elegantni ste.
Najboljši v svojem cenovnem razredu.
Fanny, moja nova mačeha boš.
Kot da sta z očetom edina moška na planetu.
Že razumem.
Zakaj bi hotela jajce, če že imaš gosko?
Nočem goske, še manj pa pokvarjena jajca.
Ko sva že pri tem.
Moj dragi očka
in njegova brezčasna in čudovita konkubina.
Steven! –Oprosti.
Mačeha Anne, hvala, da sta me povabila
v to čudovito hišo.
Vajina velikodušnost je brezmejna.
Dejansko bo očka plačal račun.
Toda to ni pomembno.
Kratek uvod. Rad bi nekaj razglasil.
Svojo zaroko
s tem čudovitim, prelepim in nadarjenim bitjem.
Kako ti je že ime? –Jebi se.
Jebi se? Nenavadno ime.
Ne bodi sramežljiva, ljubica.
Donna Maria, vaše veličanstvo, prosim za blagoslov.
Čestitam. –Hvala.
Dragi gostje,
nocoj imamo čast, da sedimo skupaj
z nadarjenim čudežnim otrokom Gillesom Durandom
in njegovim učiteljem Fedorom Krahinskim.
Gilles ima komaj devet let in se mora naspati,
ker ima jutri pomemben koncert na Dunaju.
Sledi sladica v glasbenem salonu, ko bomo prisluhnili …
Pesmi, ki me jih je naučila mama.
V učiteljevem aranžmaju.
Tako.
Prosim.
Pospravi tole. –In je drgnila.
Dolgo si to počela. –Ni res, Mandy!
Res si!
Rekli sva, da ne boš govorila.
Spravila sem jih v smeh.
Ja, celo grozljivo modno žensko.
Ste jo slišali na drugo stran mize?
Večerje so moje delo.
Pet pogovorov hkrati lahko spremljam.
Veš, kakšno je tvoje delo, Maria?
Ti sploh ne znaš prepoznati smeha.
Ne veš, ali spravljaš ljudi v smeh
ali pa se smejejo tebi.
Ne prepoznaš razlike med …
In …
Pomeni to, da se vi nikoli zares ne smejite?
Morala bi igrati vlogo tihe in neopazne gostje.
Če kdo izve za to, se bom od sramu pogreznila v tla.
Tako kot oni.
Ker so se smejali moji šali?
Ne igraj žrtve. Veš, da sem vse življenje demokratinja.
Za njihovo miselnost gre, ne mojo.
Oprostite, gospa, preveč sem spila.
Vino je zelo okusno. Pijem ga, kot da je sok.
Haut brion iz 1982 je izjemno drag sok.
Nazaj morava, preden bo konec skladbe.
Ne, dovolj je za nocoj.
Pojdi spat.
Se ne bodo spraševali, kje sem? –To prepusti meni.
Se vidiva jutri. In hvala ti za vse.
Gospa.
Ne želite, da pomagam pospraviti?
Nocoj ne.
Se vidiva jutri, gospa.
Maria!
Prosim?
S šminko si čudovita.
Hvala.
Zbudi se. –Močneje ga udari.
Vstani. –Takoj.
Kako smrdiš!
Grozno vedenje! –Prav.
Poglejta.
Trinajst za mizo, Anne!
Ja. –Zaradi Judeža je trinajst …
Zato pomeni nesrečo.
Kje je Maria?
Spat je šla.
Najlepša nocoj je bila.
Hočem, da gre. Skoraj bi uničil večer.
Ampak ga ni. –In Maria …
Na koncu sem bila z živci. Si videl njene čevlje?
Veš, kaj? Vsem je bila všeč. –Ne počni mi več tega.
V grozen položaj si me spravil. –Improvizirala si.
In uspela. Čestitam.
David Morgan se je spogledoval z njo. Zakaj?
Sprosti se. Čestital sem ti.
Halo? –Živjo, Steven.
David Morgan tu.
Dobro jutro. –Maria je čudovita dama.
Po mojem. –Mi lahko priskrbiš njeno številko?
Rad bi se pogovoril z njo.
Morda bi šla z mano na kosilo.
Ja, seveda. Ostani na zvezi.
Dal ti bom njeno številko.
Takoj, počakaj.
Maria.
Napiši mi svojo telefonsko.
Hitro.
Napiši jo. Super.
Dobro.
Hvala.
Ja, imam jo.
689,
139134.
Ja, povedal ji bom, da si se ji zahvalil. Adijo.
Oče, ugani.
Kaj je?
Nič.
Grozne sanje sem imel.
In tečaj francoščine?
Bi nocoj spali z menoj?
Seveda. –Nehaj.
To delam zate. –Očitno se ne učiš več zaradi mene.
Sean, vrni Mariji telefon!
Naravnost bom povedal. Fantastični ste.
Mirni, a vroče krvi.
Bi se lahko spet videla? Odgovorite da ali ne. David M.
Prosim?
Napačna številka, gospa.
Nihče mi ne pošilja sporočil.
David Morgan! –Se hecaš?
Heca se. –Takoj ko sem vas spoznal, sem nekaj začutil.
Kristus! Vedela sem! Ti si kriv!
In ti! –In oskarja dobi Maria.
Naj nekdo vzame telefon. Bruhala bom.
Vso srečo. –Maria.
Maria? –Bob, ni duhovito. Utihni.
Se je med večerjo zgodilo kaj določenega?
Ne, gospa, nič določenega.
Te ni šlatal z nogami?
Kaj je to šlatal?
Saj veš …
Ne, gospa. Sveta Marija!
Te ni otipaval ali hotel, da ti otipavaš njega?
Ne, gospa. –Za kaj pa potem gre?
Kaj pa? Priznam, da se je nekaj zgodilo.
Kaj? –Čutila sem nekaj, ko me je pogledal.
Ja, haut brion.
To, kar si čutila v sebi, je bila pijača.
Nič drugega. Pomagala ti bom, da se ga znebiš.
Je to nokia? Jo imaš zaradi nostalgije?
Kupila ti bom novi iPhone, ker si prenašala Davidovo norost.
Prav, gospa. –Bodite prijazni in ne silite vame.
Takole.
Rose sem premagal. –Ja, ampak jaz sem dobila 8.
Odlična sta, moji zvezdi. –Sploh me nisi gledala!
Z Mario si se pogovarjala.
Objavila sem fotko na Instagramu. –Koliko všečkov?
Poberita palice.
Dobiva se v Georgesu V ob devetih.
Kristus, res sem trapa!
Tvoje zavračanje ga vzburja! Hoče te spraviti v posteljo.
Ni Georges V kino na Elizejskih poljanah?
Ne v tem kontekstu. Hotel je.
Hotel Georges V.
Hotel?
Steven, nehaj se zajebavati!
Spremenila te bom v žabo! –Ne!
Prav, spremenila te bom v princeso,
ampak samo do polnoči, potem pa …
Abrakadabra!
Ne zaupam ji. Davidu bi morala povedati resnico.
Ne. Vsaj ne še zdaj.
Kako to misliš? –Čakam, da potrdi sliko.
Ne sme misliti, da je naša hiša polna lažnivcev.
Bog ne daj!
Caravaggio je pravi, Anne.
Ne delaj godlje.
Kaj bova gledala?
Grozljivko, seveda.
Da mi lahko skočiš v naročje.
Gospa Anne, najina prijateljica,
je mislila, da gre za hotel Georges V.
Anne nima pojma o romantiki.
Maria, poslušaj. Takoj ti moram nekaj povedati.
Vem, kdo si.
Reči hočem,
vem, kdo si v resnici.
Nekdo na zabavi mi je povedal.
Obljubil sem, da bom molčal.
Kristus! Steven! Ne bi smel …
V redu je.
Ni mi mar.
Zame to nič ne spremeni. –Res?
Ja.
Res tako misliš?
In hčer imam. Ti je povedal?
Gotovo je princesa.
In s tem sva zaključila to temo, ljuba moja.
Veš, da bi jih morali uničiti?
Takrat je bil to hud škandal.
Kot vse novo.
Ljudje se bojijo, ko ne morejo enega občutka povezati z drugim.
In kaj čutiš ta hip? –Praznino.
Zaželiva si nekaj.
Si dobro? Žalostno izgledaš.
Ljubica, ne skrbi. Dobro sem.
Tvoja mama še ni bila tako srečna.
Poslala ti bom tole. Do sobote bi moralo priti.
Ko bi me vsaj lahko videla.
Poglej!
Kje si bila? –Nakupovala sem v galeriji Lafayette.
Si dobro? –Sem.
Le sestradan sem. Maria je vprašala, ali lahko gre.
In je šla.
Mandy je z otrokoma.
Je bila naličena? Našminkana? V obleki?
Prosim? –Nekaj čudnega se dogaja z njo.
Prav. Mi lahko poveš ob zrezku? Poznam bistro …
Dobiva se z njim, Bob.
Zjutraj je zamudila in izgledala je, kot da je kavsala.
Ljubi bog!
Pridi, Bob!
In če bi gorelo?
Kot želva lezeš!
Kristus! Pojdiva za njo.
Daj, vžgi.
Daj! Hitro vozi kot Francozi.
Pelji! Mojbog! –Utihni!
Ne govori tako z mano!
Parkiraš! Okoli pelji! Hitro!
Daj!
Lepo je, ne?
Prosim te! Saj ni resen!
Bob, poglej. Peljal jo je v Petit Bistro d'Auteuil.
Očitno. Nisem slep.
To je moja najljubša restavracija.
Mislim … –Vsaj hrano imajo.
Se lahko vrneva domov?
Jutri jo lahko odpustiš. –Ne morem.
Odlično vodi gospodinjstvo. –Ti si jo naučila.
Ni biokemik.
Navadna služkinja je. –Ne razumeš.
Samo za zlaganje mojih kril potrebuješ pol dneva.
Kaos! Klinčevi kaos!
Mislim, da pretiravaš, a se bom pomenil z njo.
Je možno, da se je zaljubil vanjo?
Priznaj, da ima odlično rit!
Mogoče je sesanje novi pilates.
Grozno grda je, ne?
Kaj pa vem.
Nekaj je na njej. –Ljubi bog!
Tudi ti? –Pojdiva še midva na večerjo.
Videla bi naju!
Ona je kriva, ne midva. –Bob!
Odlično je!
Vidiš? Zate je vse novo.
Kot otrok si.
In po večerji te čaka malo igre.
Saj se zavedaš, da sem goreča vernica, David?
Vem.
Slišim, kako kličeš k Bogu, ko si v postelji z mano.
Mogoče sem še otrok, ti pa …
Ti si najstnik.
Večno željan seksa. –Na najhujši možen način.
Vedi, da sem v najstniških letih razmišljal o duhovništvu. –Mojbog!
Vidiš? Spet to počneš.
Njegovo ime izgovarjaš. Še ljubosumen bom.
Kot bi gledal prometno nesrečo v počasnem posnetku.
Nisem te še videl takšne. –Moja osebna polomija je!
Pozna barvo naših spodnjic, pere nam rjuhe.
Ve, kdaj seksava, kdaj bruham.
Še vedno bruhaš?
Ne preveč. Rada bi ostala …
Saj veš, seksi.
Čakaj. –Kaj počneš?
Lovit grem. –Kaj pa?
Saj nismo leta 1878.
Hotel sem ti poslati rože. –Kakšne rože?
Daj mi naslov, pa boš izvedela.
Maria, nikar se me ne boj.
Ti in tvoja družina. Besedo ti dam,
da bom povsem diskreten.
Medtem pa darilo zate.
Mojbog!
Ne morem jih sprejeti. Res so … –Popolni.
K tvojim lasem.
K tvojim očem.
K tvoji tetovaži, moja bela princesa.
Dovolj je bilo, resnico mu moramo povedati.
Nikar. Mislil bo, da sva se norčevala iz njega.
Ne morem si privoščiti tega. –Imava denarne težave?
Kje pa!
Toda g. Antoine Bernard in njegov muzej morata imeti Caravaggia.
Z veseljem mu ustrežem. –Če je pravi.
Dobila bova kraljevsko odkupnino, zato drži jezik za zobmi.
Končno, dr. Schwiman.
Ste dobro? Napisali ste, da je nujno.
Ne, nisem dobro. Najraje bi ubila to žensko!
Kaj se dogaja? Ste v postelji? –Ja.
Pri vas je noč. –Boste poslušali
ali stresali neumne opazke? –Sredi noči je.
Vidite? –Če bi poklicali prej …
Živjo, doktor. –Živjo, Bob.
Bob, to je zaseben pogovor.
Prosim te.
Dobro.
Vse življenje sem se morala boriti.
Za vse, tudi za moške.
Kako lahko ta ženska, služkinja, vzbudi takšne občutke?
Nadaljujte. –Osamljeno se počutim.
Celo sredi množice se počutim osamljeno, doktor.
Si resna?
Maria, povej mi resnico.
Kaj so tvoje skrite sanje?
Vsak jih ima.
Obupala sem nad sanjami.
Preproste želje imam.
Želim, da je moja hči srečna.
Povej mi resnico.
Vsak ima kak projekt. Moraš imeti načrt.
No, ja.
Tebi se bo zdelo neumno.
Ljubica, kar koli mi poveš,
se mi ne bo zdelo neumno.
Povej.
Rada bi izumila pol zavojčka pecilnega praška.
Pecilnega praška? –Ja.
Pogosto kuham in v nobenem receptu ne potrebuješ celega zavojčka.
Niti v enem! Povsod je samo pol zavojčka!
Ostanek pustiš v omarici.
In ga nikoli več ne uporabiš, ker se bojiš, da se je pokvaril.
Pa ne veš, ali je notri točno polovica.
Morda je več, morda je manj.
Razumeš? –Ja, razumem.
Bistro, res bistro.
Maria, nenavadna ženska si. –Res je.
Morda bi mi lahko kdaj kaj skuhala.
Povabi me k sebi.
Velazqueza imaš. Lahko ti ga pridem ocenit.
Lahko bi me odpeljala v Madrid, da spoznam tvojo družino.
Znam se plaziti.
Dober večer!
Dober večer, ljubi.
O, marička.
Dober večer, gospod.
Dober večer.
Čemu pa kostum? –Dr. Schwiman se je domislil tega.
Vaja, da ublažim jezo na Marijo.
Si ljubosumna? –Nisem.
Nehaj!
Anne, čudovita ženska si.
Ampak se nisem zato poročil s teboj. –Se ti ne zdim več lepa?
Po mojem si ljubosumna, ker si negotova.
Seveda sem, če nikoli ne seksava!
Svet je poln mladih in lepih žensk, Pariz pa je najhujši!
Ne skušaj me utišati.
Zdravnik nama je rekel, kaj naj počneva, ne?
Oglasiti se moram.
Bob, banka nam diha za vrat.
Računi se ti praznijo. To je to.
Denar od slike rabimo.
Koliko časa imam?
Mogoče mesec pred izvršbo.
Brez tebe ne morem nič.
Kako si se imela?
Gospa, prestrašili ste me.
So vsi v redu? Nikoli ne vstanete tako zgodaj.
Kako veš? –Oprostite. Zajtrk bom pripravila.
Kaj je v vrečki? –V tej?
Tako je. –Obleka iz kemične čistilnice.
So jo tako vrnili? Brez obešalnika in polivinila?
Šele nesla jo bom. Včeraj je bilo zaprto.
Res? Rekla si, da je iz čistilnice.
Včasih se zmedem pri angleščini.
Ne, tvoja angleščina je popolna.
Pokaži mi obleko. –To je …
Daj mi obleko, Maria.
Prav, gospa.
Umazana je. V čistilnico mora.
Ne, moja je. Vendar je nisem oblekla več mesecev.
Smrdi po tebi in tvojem cenenem parfumu z vaniljo.
Ničesar ne voham.
Zaupala sem ti.
Povabila sem te za svojo mizo. Mislila sem, da si poštena.
Toliko, da vem, oblečeš moje spodnje perilo, ko te pelje v hotel?
Ne razumem. –Veš, da ne maram jokanja.
Res mi je žal!
Pohiti! Otroka bosta zamudila v šolo.
Res mi je žal, gospa. Ne vem, kaj naj rečem.
Zaljubila sem se in …
Prosim, nehaj!
Nisem tvoja prijateljica!
Poskusi zaključiti to traparijo!
Svetujem ti, da se osredotočiš na to, kar je pomembno zate in za hčer.
Ja, gospa.
Kako je z njo?
Še vedno je odlično, hvala.
V finalu prostega sloga je.
Vesela sem, da plačujem študij tako prijazni punci.
Resno.
Ne želim, da bi ga morala nehati plačevati.
Razumem.
Nehaj s tem telefonom!
Ne bo te poklical. Ne sodiš v ta svet.
Ve, kdo sem. –Ne ve!
Svet pa ve. –Je to filipinski pregovor?
Maria, me strežemo, oni jedo.
Ne ljubijo takšnih, kot si ti, Josiane ali jaz.
Sužnje smo. Dobesedno.
Mandy, kako lahko to rečeš? Si zmešana?
Vredna sem enako kot gospa.
Tudi ko ji na pladnju prinesem čaj.
Človeška bitja smo. Nauči se spoštovati samo sebe.
Za svoje otroke delamo.
Da lahko študirajo. –Kaj ima to z ljubeznijo?
Seveda ima! Vse je povezano z ljubeznijo!
SLUŽKINJA
Mi kažeš najboljšo pekarno v mestu, ker misliš, da se bolje spoznaš?
Dva hrustljava rogljička.
Se tako reče? –Odlično.
Naj naročim še nekaj. –Prav.
Gospodična, prosim, dvojno pecivo s čokolado
in štruco.
Kako se reče limonina pita?
Ne, nehaj. Zredila se bova, Bob.
Vse najboljše za te!
Vse najboljše, ljubček!
Pojdimo se igrat!
Torej …
Kaj misliš? Deček ali deklica?
Naj pogledam.
Je to trik?
Čutim …
Dvojčka sta, ne? –Ojoj!
Neverjetno! –Sem rekla, da je izjemna.
Ko sta dva, ne morem določiti spola.
Ni boljša od ultrazvoka? –Ja.
Ena od vas je zaskrbljena.
In ena je zaljubljena.
Brez skrbi. Poklical te bo in povabil ven za konec tedna.
Končno! George Clooney me bo poklical!
Kaj še? –Pojdi. Sprejmi vabilo.
Življenje te ni crkljalo, zato zdaj uživaj v njem.
Ne vem, na katero misli, ampak ena se bo zabavala.
Morda ti. –Ženska, o kateri govorim, ve, kdo je.
Gospa, bomo odprli darila?
Si se napila, Maria?
Vi Američani in vaše orožje. Nismo vam kos.
Pri desetih nam porinejo orožje v roke, da ne pademo v skušnjavo
in se igramo s pištolico med nogami.
Pa to deluje?
Občutek krivde deluje.
Med seksom imam vedno vsaj malo občutka krivde.
Gotovo je zabavno.
Podrobneje mi povej.
Voila.
Čudovito je!
Je to hotel?
Ne, draga. Ni.
Rad bi, da slišiš moje razkritje.
Šah.
Kaj te je pičilo?
Seksajva ali pa pobegniva.
Seksava lahko nocoj, jutri pa pobegneva.
Pridi.
Pri šahu mi je všeč vizija. Edino sam veš, kaj naklepaš.
V šahu ni vizije.
Samo možnosti.
Imam svoje bližnjice in trike.
Lezi in duhaj cvetlice. –Kaj se dogaja?
Ne morem tja!
Se me sramuješ? –Kje pa!
David, poznaš me.
Veš, kdo sem.
Ne morem se družiti s temi ljudmi. Ne morem.
Draga Maria,
v 21. stoletju smo.
Kraljica Elizabeta večerja z Jay–Z-jem.
Pridi, greva.
Stefan Zweig je rekel, da obožuje šah,
ker nima nič s srečo.
Maria! Maria!
Verjemi, neprijetno mi bo.
Maria!
Neverjetna si. Te obožujejo vsi otroci na svetu?
Pojdimo se igrat.
Gospoda, prosim vaju za posluh.
Novico iz Londona prinašam.
Tvoja slika je potrjena. –Aleluja!
Čestitam, kolega.
Hvala.
Danes imamo več razlogov za slavje.
Najprej najino prijateljstvo.
Za naše soproge,
za naše družine. In ne pozabimo na
Michelangela Merisija Caravaggia.
Tega falota. –In mojstra prešušništva.
Vsaj zabaval se je.
Poskusite. Eno najboljših vin na svetu.
Bourgogne. Na življenje.
Hvala.
Oba sta s prijazno portugalsko varuško.
Zadremala bosta. –Hvala.
Ojoj, očitno imaš čaroben dotik.
Maria, povej nam kaj o sebi.
Skrivnostna ženska, ki je Davidu ukradla srce.
Ali jetra. Njemu je težko ukrasti srce.
Moje srce zlahka ukradeš, ga pa težko obdržiš.
Konec koncev sem Irec. –Od kdaj so Irci strokovnjaki za ljubezen?
Menda ste veseli pijanci.
Francozi so prešuštniki,
Angleži pa so mahnjeni na šeškanje.
Američani pa seksajo, kot da napadajo državo Tretjega sveta.
In na koncu morate še plačati.
Lahko pojasnim. V Franciji izberemo prešuštvo,
da lahko ostanemo poročeni z ljubljenimi soprogami.
Angleži pa … Po 20 letih kazni v internatih
in zatiranja homoseksualnih občutkov
imajo jajca nagovoriti samo eno dekle.
In to je to. Dovolj imajo za vse življenje.
Kaj misliš ti, Maria?
Staromodna Španka sem,
ampak po mojem je zakon pomemben.
Nikomur ne lažeš? Zanimivo.
Kako prikupno. Kot da je iz 19. stoletja.
Ker misliš, da so bile ženske takrat čistunke?
David, si kaj prebral kakšno knjigo? –Ja, skoraj vso sem pobarval.
Resno! Pregrehe so na svetu,
odkar obstaja človeški rod.
Potrebovali so izgovor, da si izmislijo vrline.
Anne, povej mi,
kako si spoznala Marijo? Noče mi povedati.
Ne!
Skrivnostni sta s podrobnostmi o svojem prijateljstvu.
Tudi jaz ne vem, kako sta se spoznali.
Čemu takšna skrivnostnost?
Njihova služkinja sem.
Perem jim spodnje perilo.
In čistim stranišča.
In to kako dolgo?
Že deset let, gospa?
Kje pa. Ko sva bili mladi, sva skupaj potovali.
Jedli sva v najdražjih restavracijah.
Ste bili v novi restavraciji Alaina Ducassa v Italiji?
L'Andana! Morate tja! Meso je izjemno!
Kako lahko toliko poješ, pa si še vedno vitka?
Vedno je bila takšna.
Rojena je takšna. Čudovita.
Ne stara se. Prava uganka.
Hvala, draga!
Kdaj se boš vrnila v New York? –Kmalu.
Ali bomo … Odhajate?
Ja.
Zabave je konec.
Ubiti moram investicijskega bančnika v New Yorku.
Jaz pa bom spet pakirala.
Vzela bom otroka in služinčad in se vrnila domov.
Toda to ne spremeni najinih čustev.
Kaj pa je nekaj kilometrov med prijateljicama?
Maria.
Veš, v kakšni godlji smo zaradi tvojega vedenja?
Za nič vas nisem prosila, gospa.
Samo …
Še dobro, da nisi prosila.
Gospodinja si, ne prostitutka.
Ni, kar mislite.
Do ušes se je zaljubil vame.
Iskreno me ljubi. Povedal mi je.
Kako me objema ponoči.
Kako me gleda … –Maria, poslušaj!
Anne, rotim te. –Ne kliči me Anne.
Izkoristila si mojo dobroto in lagala si mi.
Naredila sem, kar ste me prosili.
Za mizo sem sedla, ker ste me prosili.
Nočem te prizadeti. Vem, da imaš težko življenje,
vendar meriš previsoko. –Kako veste?
Kako naj ti pojasnim, ne da bi te prizadela?
To ni tvoj svet.
Če je tvoje mnenje res zanimivo,
če ima težo, vpliv in vzbuja zanimanje,
zakaj si potem služkinja?
Ker sem priseljenka iz Španije in nimam izbire.
Cervantes. El Bulli.
Almodovar. Antonio Banderas.
Vsi ti so Španci, pa niso služabniki, ne?
Ljubi me.
Morda bi morali tudi vi verjeti v ljubezen.
Zaljubila si se!
Poješ in ne ješ.
Jem, ampak manj.
Tako se začne.
Umazani genij! Prebral sem jo.
Reci, da je res. –Vse je res.
Kot tudi prva. Ampak tokrat ne o Anne in očetu,
temveč o Anne in služkinji. –Hudo.
In veš, kaj? Politično.
Kako se konča?
Kdo ve?
Slabo. –Pridruži se mi.
David!
Kako si? –Živjo, Anne.
Res zanimivo. Hotela sem organizirati
dvojni zmenek s prijateljico. Se spomniš lepe Jane z večerje?
Sprva zna biti malo dolgočasna,
vendar je osamljena zaradi ločitve in ne ve, kaj bi s svojimi milijoni.
Menda je v postelji orkan.
Anne, mislim, da si me zamenjala za žigola.
Skromni intelektualec sem. –Menda imaš tudi druge talente.
Morda bi lahko tebe peljal ven. –Zakaj pa ne?
Ko ljubega soproga ne bo doma.
Do takrat pa bom raje poslušala Jane.
Ti Maria ni povedala? –Maria?
Ljubi bog, mislila sem, da je te more konec.
Groza! Hotela sem te poklicati, a sem mislila, da bo hitro konec.
Če sem iskren, samega sebe sem presenetil.
Ampak kaj naj rečem? Navdušuje me.
Molčala sem, ker sem vljudna.
Toda nekaj ti moram povedati in ostati mora med nama.
Nihče ne bi smel biti v zadregi.
Res mi je žal.
Lepo, da sva se videla. Poklicala te bom. Prav?
Dobro.
Ne pretrdo.
Opravljeno.
Dobro je, ni ti treba. V redu sem.
Ojoj!
Dobili ste Davida Morgana.
Prosim, pustite sporočilo.
Živjo, David. Maria tu.
Nič. Upam, da si dobro.
Poslala sem ti sporočilo.
Upam, da si ga dobil.
Pokliči me.
Pazi nase.
Morda se mu je kaj zgodilo. Kaj pa vem. Kakšna nesreča.
Vem, kakšne nesreče se dogajajo moškim, ki ne pokličejo.
Joškaste nesreče. –Nemogoče!
Zaljubil se je vame. –Ne pošiljaj sporočil. Čakaj!
Prav imaš. Po francosko rečemo, naj teče.
In to pomeni … Ne vem.
Smrtnik se je želel srečati z mojo ženo?
Ja, videla sem, kako je nasilen.
Je to princ te dežele ali sam kralj?
On vlada tem krajem. Protejev sin.
Skriti pomen služabnikovih besed.
Ne, Bob. To ni profesionalno.
Quasimodo ne gleda.
Quasimodu bi bilo to všeč.
Maria, čutim, da ti je neprijetno zaradi vsega,
kar se je zgodilo. Rada bi, da veš,
da si še vedno pomembna v tej hiši.
Govorila sem z Bobom. Za božič boš dobila povišico.
Hvala, vendar ni treba. –Traparija.
Prosim, prinesi v salon čaj in pecivo za dva.
Ja, gospa.
Nenadoma imaš veliko prostora na steni.
Če želiš ostati pri 17. stoletju, imaš tole.
Čudovito je!
Ja? –Res je.
Christie's ima čez nekaj tednov v Londonu razprodajo.
Lahko bi kaj sodobnega. Morda Delacioixa.
Mojbog, prelepo je!
Ne vem, kaj bi rekla.
Bobu moram pokazati. –Ni tu?
Francosko se uči. Smešen naglas ima.
Ja, uživava v Parizu.
Zaljubljena sva, kot ko sva se spoznala.
Čestitam.
Zbogom, Steven.
Zbogom, Maria.
Pazi nase.
Imaš konec?
Nisem še prepričan.
Veš, kaj?
Ženska, ki sem jo ljubil, mi je rekla, naj ne preziram ljudi.
Toda ljudje obožujejo srečen konec.
Ne morejo se jim upreti.
Glavni junak teče.
Poljubi jo v dežju.
Ljudje to obožujejo.
Resno?
Ljudje.
Prevod - BLITZ Film
TVRip - Toyan Priredil in uredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija
Tehnična obdelava BLITZ Film & Video Distribution